Hvordan har hun det?
Ikke så godt.
Hun har ligget i sengen en uge nu.
Men er hendes tid kommet, er hendes tid kommet.
Herren tager, hvem han vil.
Det gør han bestemt.
- Den bærer jeg op. - Nej. Jeg gør det gerne.
Jeg sagde, jeg tager den.
Udmærket.
[banken på døren]
- [stønner] - [Edward sukker]
Hvordan har hovedet det?
Det gør ondt. Som torden.
Åh.
Jeg har bedt hele huset være stille.
Her.
Spis nu lidt.
Værsgo.
Dr. Brewster kommer i eftermiddag.
Det tror jeg ikke er nødvendigt.
Du er helt svag og askegrå.
Åh.
Jeg tager ingen chancer.
Få noget søvn.
["Feeling Good" spiller]
[sang fortsætter]
[nålestøj fra pladen, sang stopper]
Pokkers.
EN KORTVARIG, MEN TÅLMODIG SYGDOM
Fru Boltwoods kusine er lige død af gul feber.
Det spreder sig.
Emily har ikke gul feber. Hun har hovedpine.
Tag det nu roligt, indtil lægen har tilset hende.
[banken på døren]
Godt. Han er her.
Hvem er her?
Lægen kommer først i eftermiddag.
Det er ikke lægen.
Det er portrætmaleren, Thomas Elliot Moody.
Han skal male mig i dag.
En kunstmaler? Du godeste.
Send ham bort.
Mor, nej!
Ved du, hvor længe det har taget at få en aftale med ham?
Han har malet alle byens piger.
Jane Humphreys portræt blev færdigt i sidste uge.
Han får alle til at se så smukke ud. Han skal male mig.
Han kan komme en anden dag.
- Hvad... - Når Emily har fået det bedre.
Der bliver ikke en anden dag. Han sejler til Europa i næste uge.
Din forfængelighed er chokerende, Lavinia.
Øhm... hm...
Tak.
Din søster er syg.
Hvilket betyder, at der er ekstra pligter,
- og du skal tage dig af hende. - Det er uretfærdigt.
Det handler altid om Emily.
Skal jeg passe hende, så jeg også bliver syg
og dør, uden at få malet et smukt portræt?
Det vil være, som om jeg ikke eksisterede.
[hamren på døren]
Skal jeg lukke ham ind?
Han har en meget bestemt banken.
Den beslutning overlader jeg til din samvittighed.
Okay, så...
...gør jeg det.
[let klirren fra køkkenet]
[tallerken smadrer]
[Maggie] For dælen.
Har du brug for hjælp?
Hvem er du?
Jeg hedder Ben.
Hvor kom du fra?
Worcester.
Det var ikke det, du mente.
Undskyld, jeg ville ikke skræmme dig.
Jeg er Benjamin Newton, din fars nye fuldmægtig.
Jeg hjælper ham op til valget. Og hvis han vinder...
...tager jeg mig af kontoret her.
Du må være en af hans døtre, Lavinia?
Emily.
Din far sagde, du er syg.
Åh.
Ja.
[hoster]
- [hoster fortsat] - Mm.
Jeg skal bare hente en bog.
Deroppe fra?
Ja.
Det er min hylde.
Din hylde burde da være lavere.
Eller på dit eget værelse.
Min far køber bøger til mig og tigger mig om ikke at læse dem.
Han er bange for, de forstyrrer sindet.
Noget af et blandet budskab.
Lad mig tage den til dig.
Det er den der. Den grønne.
Emerson.
Fedt.
"I den lange, solrige eftermiddag Var sletten fuld af spøgelser
Jeg gik frem, jeg gik tilbage..."
"Plaget af eftertænksomhed"
Klagesang. Jeg elsker det digt.
Det er uhyggeligt, ikke?
De fleste citerer kærlighedsdigte.
Jeg foretrække en klagesang. Det er en anden slags kærlighedsdigt.
Ja.
Læser du meget poesi?
Så meget jeg kan.
Men meget af det, der kaldes poesi, er ikke poesi.
Hvad mener du?
Ser du...
...hvis jeg læser en bog,
og den gør hele min krop så kold, at ingen ild kan varme mig,
så ved jeg, det er poesi.
Hvis jeg føler, at toppen af mit hoved bliver taget af,
ved jeg, det er poesi. Det er de eneste måder, jeg ved det på.
Er der andre måder?
Tja...
Værsgo.
Tak.
Er din kone også her i Amherst,
eller tager du hjem for at se hende?
Ja.
En af delene.
Jeg må tilbage i seng.
Jeg er ikke syg.
Okay.
Jeg lader som om.
Hvorfor lader du, som om du er syg?
Så jeg kan skrive.
Jeg er forfatter.
Faktisk...
...er jeg digter.
Det fornemmede jeg.
Måske får jeg lov at læse et af dine digte.
Kunne du tænke dig det?
Kun hvis det tager toppen af mit hoved af.
[klukker stille]
Vær sød ikke at sige noget til min far, okay?
Om at jeg ikke er syg.
Jeg sværger.
- [hestevogn nærmer sig] - [hest vrinsker]
Pis. Det er lægen.
- Kan du komme ovenpå uden... - Jeg er usynlig.
Ser jeg smuk ud?
Vær sød...
...at sidde stille.
Kan du sørge for, jeg ser fyldig ud?
Undskyld? Jeg kan ikke forstå dig.
Fyldig.
Hvad prøver du at sige?
Fyldig. Jeg vil se fyldig ud.
Det er moderne. Ingen vil se tynd ud.
Jeg maler...
...sandheden.
Sandheden?
Og hvordan er din afføring?
Fin. Tak.
Hvordan er din?
Og dit syn?
Nogen pletter? Eller mærkelige hallucinationer?
Ikke mere end normalt.
Hallucinerer du ofte?
Nej. Men nogle gange ser jeg...
Ser du hvad?
Døden.
Det var ikke døden, for jeg stod op
Og alle de døde ligger ned
- Det er godt. Det må jeg skrive ned. - Læg dig ned.
Læg dig ned, min kære.
Hvil dig lidt.
Der er ingen nem måde at sige det på.
Jeres datter skal dø.
Nej.
Åh gud, nej.
Hun har forskellige symptomer.
Men eftersom der har været over 100 tilfælde
af den gule feber i nærheden af Amherst,
tør jeg godt stille den diagnose.
Jeg vidste det. Fru Boltwoods kusine.
- "Sig..." - [Emily] Sig sandheden
"Sandheden..."
Men sig den skævt
SIG TIL, HVIS DU SKAL BRUGE ENDNU EN KLAGESANG
HILSEN BEN
Kan du ikke give hende noget?
Noget medicin eller balsam?
Hvad med igler?
Jeg har hørt, de har været effektive.
Det har de ikke.
Du gode gud.
Jeg er forfærdelig ked af det.
Undersøgelsen viste,
at sygdommen har spredt sig til hjernen.
Der er intet, vi kan gøre.
Kan vi ikke prøve...
...med iglerne?
[fodtrin nærmer sig]
[banken]
[sukker] Åh.
Emily.
[vand risler]
- [stønner sagte] - Føles det godt, min skat?
Tak, mor.
Mit stakkels barn.
Det hele er min skyld.
Nej, det er ej.
Jo. Det kommer fra min side af familien.
Jeg er bange for, du har fået Norcross-helbredet.
Svagelig. Modtagelig.
Jeg klarer mig.
Min datter.
Jeg må lette mit hjerte og fortælle min hemmelighed.
Måske... lad være.
Da jeg studerede på Yale, var der en aften. En berusende aften.
En fest. Der var en overflod af kirsebærrom,
og vores mest respekterede professor tog alt tøjet af
og løb over plænen.
Jeg ved, jeg har fejlet som mor.
Helt ærligt, tænk ikke på det. Du har klaret det fint.
Sandheden er, at jeg aldrig ville have børn.
Mor!
Ville du ikke det?
Nej.
Jeg må indrømme, at jeg tog for mig.
Udover rommen var der østers.
Jeg fråsede i dem til langt ud på aftenen.
Så mange østers. Jeg var beruset.
Og så fik de onde skaldyr krammet på mig.
Der var en pige.
Far, det er okay.
Hun hed Lucinda.
Hun var tjenestepige.
Meget ældre end mig.
Og selv om jeg var trolovet med din mor,
faldt jeg for fristelsen.
Men så giftede jeg mig med din far...
...og det ene førte til det andet.
Og så blev I tre født.
Og nu...
...ligger du her i denne forfærdelige tilstand. Og...
Du indser, det var det hele værd?
Nej. Jeg indser, jeg havde ret. Det er ren lidelse.
Ingen...
Ingen bør skulle begrave et barn.
[hulker]
Jeg har altid forsøgt at være et godt eksempel for jer børn.
Hvad f...
Er du sikker på, det her er en god idé?
At lege med folks følelser?
- Hvis jeg kan få afsluttet et digt... - [Bi indånder]
...så ja.
[udånder] Wow.
Er du allerede færdig?
Jeg er færdig med ansigtet.
Resten skal undersøges nærmere.
Må jeg se?
Hvis du vil.
Åh.
Kan du ikke lide det?
Det er bare...
...jeg ville gerne være pænere.
Du ser sådan ud.
Kunne du ikke have gjort mig pænere?
Jeg maler det, jeg ser.
Vil du have noget andet? Så mal det selv.
[Emily] Beskyt den med en maske
For klart for vores svage glæde
[klirren mod vindue]
Jeg ved ikke, om du vil synes lige så godt om Emersons essays som om hans digte.
Men de har bestemt gjort indtryk på mig.
Har du understreget det?
Måske.
"Igennem hele livet lærer vi sandheden,
at omkring enhver cirkel kan en anden tegnes,
at der ingen ende er på naturen,
men enhver slutning er en begyndelse,
at der altid er endnu et daggry ved middagstid,
og under ethvert dyb åbner et dybere dyb."
Hm.
Nu vi taler om sandheden...
Jeg er ikke gift.
Men...
...du har ring på.
Det var min fars.
Jeg begyndte at gå med den for at huske ham.
Og så...
...opdagede jeg, at det forhindrer alle de snagende spørgsmål
og endeløse stævnemøder arrangeret af tusinder af fru Dickinsoner.
- Wow. - Intet ondt ord om din mor.
Nej, det er i orden.
Den lille guldring har stor magt.
En vielsesring som frihed.
Den er ny.
Ægteskab er en smule gammeldags, synes du ikke?
"Tag denne kvinde, som hos dig står."
Det lyder lidt som...
Fangenskab?
- Præcis. - Ja.
Vil du ikke have børn?
Jeg elsker børn. Andre folks børn.
Men hvis jeg fik mine egne...
...havde jeg ikke tid til at læse.
Jeg føler, du reciterer mine tanker. [Griner]
Vækker det genklang?
Det må du nok sige.
[griner begge to]
Bader du nogensinde i søen?
- Jeg må ikke for far. - Hvorfor ikke?
Han er bange for, jeg bliver syg.
Det er for sent nu. Du er ved at dø.
Det er sandt.
Vandet ser fristende ud.
"Fristende"?
Det er garanteret koldt.
Tja...
- Det bliver garanteret varmt. - [griner]
["Fever for You" spiller]
- [Ben griner] - Uhh!
Åh gud.
[Ben] Uh!
For klart For klart
For klart for vores svage glæde
Vil sandhed overraske
- [sukker] - [banken på døren]
Hej.
Må jeg komme ind?
Ja.
Dit hår.
Det er vådt.
Svedeture.
Ja.
Lægen sagde, der intet håb er.
Der er altid håb.
Jeg kan ikke forestille mig livet uden dig, Emily.
Kan du huske dengang, vi opførte Humlebiens flugt?
Ja.
Det var en sjov eftermiddag.
Vi summede så længe, jeg fik ondt i halsen.
Du gik meget op i den optræden.
Ingen er så sjov som dig.
Jeg vil ikke miste dig.
Det gør du heller ikke.
Jeg har allerede mistet Sue.
Nu kan du også forsvinde.
Jeg troede, Sue skrev til dig.
Hun har skrevet én gang.
Du sagde to gange.
Jeg løj.
Jeg er sikker på, hun savner dig.
Er du?
Det er jeg ikke. [Sukker]
Undskyld. Det er egoistisk at plapre løs
og bruge dine måske sidste timer...
...på det her.
At klynke over en pige.
Jeg forstår det godt.
Og hun er ikke bare "en pige". Hun er Sue.
Ja.
Sue.
Jeg forstår hende ikke.
Men jeg ved, jeg elsker hende.
For jeg elsker, at jeg ikke forstår hende.
Jeg vil hellere bruge livet på ikke at forstå Sue,
end at gifte mig med én, jeg forstår.
Giver det mening?
[Emily klukker]
Ja.
Jeg tror, jeg forstår.
Vil du ikke godt lade være med at dø?
[banken på døren]
Det er færdigt.
Du skal læse det.
[Emily sukker]
Åbn det ikke nu!
Ikke mens jeg er her.
Okay.
Læs det, når jeg er væk.
Du mener... når du er død?
Nej da. Når jeg er i det andet rum.
Åh. [Griner] Forstået. Det gør jeg.
Nu skal jeg på mirakuløs vis blive rask.
[dør går op, dør går i]
Er der nogen, der vil have te?
Te lyder godt.
Har vi pebermyntete?
Det er et spøgelse!
Nej, mor. Det er faktisk mig.
Burde du ikke ligge i din seng?
Det er helt fantastisk.
Jeg vågnede her til morgen, og hovedpinen var væk.
Jeg er ikke svimmel og sveder ikke. Jeg har det... vidunderligt.
Jeg sagde jo, hun ikke havde gul feber.
Gud være lovet. Du skal have noget mad. Noget, der sætter sig på sidebenene.
Undskyld, hvis jeg skræmte dig, mor.
Ja, det er godt, du er ude af sengen.
Nu kan du vaske lagenerne.
Det er okay, far.
- Jeg skal ikke dø. - [udånder]
Eller jo, en dag skal jeg.
Men sikkert først om meget lang tid.
Han kan lide digtet. Han kan ikke lide digtet.
Det er da lige meget, om han kan lide det. Og det kan han da.
Emily?
Sue?
Er det virkelig dig?
Ikke noget jeg forestiller mig?
Jeg er virkelig.
Men du ligger ikke i sengen.
Nej.
Jeg er oppe igen og har det godt.
Men du skrev, at du var syg.
Jeg...
...følte mig træt.
Du skrev, at du var ved at dø.
Jeg var ved at dø. Af ensomhed.
Fordi du ikke skrev tilbage.
Det var ikke det, du skrev.
Har du aldrig hørt om en metafor?
Døden er ikke en metafor.
Ikke for mig. Hele min familie er død. Jeg tager døden alvorligt.
Og... du gjorde mig bange.
Virkelig bange.
Undskyld.
Emily, da...
Da jeg fik dit brev, det, hvor du skrev, du var syg,
gik det op for mig, at du er den eneste, jeg har.
Uden dig kunne jeg lige så godt ikke eksistere.
Du er den eneste, der elsker mig.
Det passer ikke.
- Jo, det gør. - Nej.
Min bror elsker dig.
Hvad?
Austin kom til mig, da jeg var syg.
Eller da jeg ikke var syg.
Han betroede sig til mig.
Angående dig.
Angående hans følelser.
Og han forguder dig.
Og jeg synes...
...I bør gifte jer.
[Emily] Sig sandheden, men sig den skævt
Beskyt den med en maske
For klart for vores svage glæde
Vil sandhed overraske
Børn bliver fortrolige med lyn
Ved en blid forklaring
Gradvist skal sandheden ses
Man blir blind af åbenbaring
Sue?
Austin.
Hvad laver du her?
Jeg er tilbage.
Men... for hvem?
For dig.
["Undo" spiller]
Jeg elsker det.